Dette har skjedd i Resurrection...
Er du skadet? Å, herregud.
Det er noen av oss som vil ut herfra.
Du kan føde når som helst. Har du et sted å bo?
Rommet oppe har vært tomt i månedsvis. Ta det.
Henry? Broren min er død.
- Kan du få ham tilbake? - Det kan jeg.
- Du må dra til han. Du må skyte meg. - Aldri i livet. Ingen av oss...
Marty? Jenny?
Marty?
Hva mener du med at de ikke reagerer?
Hva gjør vi?
- Maggie? - Pappa.
- Hva er det som skjer? - Jenny?
- Henry? Henry?
TWAIN'S BAR & GRILL
- Marty? - Jacob?
- De er alle tilbake. - Ja, men hva i helvete gjør de her?
- Pappa. - Ja. Går det bra med deg, kompis?
- Henry? Har du det bra? - Hvordan kom jeg hit?
- Marty. Jeg er redd. - Det er greit.
- Var det en drøm? - Jeg vet ikke. Hva skjedde?
Jeg vet ikke. Dere stirret alle på det vinduet. Rachael er der inne.
- Predikant James? - Hva er det, Jacob?
Hvordan vi alle kom hit, vet du hva det var for noe?
Jeg liker ikke hvordan jeg følte meg.
Jeg skjønner. Jeg skal prøve å få noen svar til meg selv.
Tror du bestemoren min følte det der hun er?
- Og hvor er det, da? - Regjerningen har henne.
De tok henne da hun fikk tante Barbara til å forsvinne.
Hun fikk henne til å forsvinne?
Var tante Barbara en av Gjengangerne?
- Hei, apekatt. Moren din er på vei. - Ja vel.
- Dere skal få være alene. - Predikant.
- Hva, hva skjedde? - Ah, ikke bli skremt.
- Det går nok bra. - Jeg spiser frokost, og plutselig...
Jeg vil snakke med deg, men først Bellamy.
Jeg pleier å be en mor om å slappe av
og følge med på riene fram til fødselen, men...
- Dette er ingen typisk graviditet. - Det har du rett i. Nettopp.
- Predikant? - Beklager at jeg forstyrrer.
- Gi oss noen minutter. - Marty. Det går bra. Bare kom inn.
- Du, det går bra. - Rachael, dette er predikant James.
Det virker som han vet mye om Gjengangerne. Rachael er en.
Men hun ble ikke påvirket av transen i morges.
Nøyaktig hva skjedde? Har du noe imot at jeg spør?
- Nei, det går bra. - Ja visst.
Vel, jeg sov. Og jeg våknet med rier.
Da så jeg alle stå utenfor det vinduet der.
- Det må ha vært forvirrende. - Ja.
- Har dette skjedd før? - Nei.
- Følte du på deg at vi var der? - Nei.
Jeg vet ikke.
Rachael, hvis du ikke vil svare på flere spørsmål, er det greit.
Du har hatt en bisarr morgen.
Jeg hadde ikke likt at en fremmed kom busende inn her heller, så...
Får jeg bare stille deg ett til?
Kom du tilbake med det barnet?
Ja.
- Enda en fødselsve? - Jeg forlater deg.
Rachael, du virker som en flott ung dame.
Og vær sterk. Du er i gode hender.
Vi drar. Jeg kjører deg på klinikken. Greit.
- Så du den blomsten der inne? - Ja, det gjorde jeg.
Den samme som vi så på engen.
Denne transen, hva tolker du den som?
Bare at vi alle har en forbindelse. Mer enn jeg innså.
Og at vi alle spiller en slags rolle.
Det er ikke bare deg og meg lenger.
Vi må finne ut hvilken rolle Rachael har.
Det blir vanskelig.
Det blir vanskelig, Herre. Men jeg svikter deg ikke.
Jeg svikter deg ikke.
- Har du noen konger? Jokere? - Jeg er glad for at han har en venn.
- Har du noen dronninger? - Nei.
- Hva? - Ufattelig at jeg nesten mistet deg.
Du kommer aldri til å miste meg.
Predikant James!
Har en av dere et femcentstykke?
- For jeg er blakk. - Nei.
Vel, i... Hva har du bak øret ditt?
- Hei! Predikant. Hyggelig å se deg. - Hei.
Jeg kom for å se hvordan det står til.
Stig på, da.
- Jeg blir ikke lenge. - Greit.
Vil du ha noe å drikke? Vann? Whisky?
- Jeg tar gjerne litt vann. - Ok.
Kom inn, predikant. Sett deg.
Grunnen til at jeg ville komme innom var for å fortsette...
...samtalen du startet tidligere.
Hvordan føler du deg, Henry?
Du vet at man ble urolig av
å plutselig befinne seg på et annet sted.
Jeg liker ikke å ikke ha kontroll.
Vel, Gjenganger eller ei
kontroll er noe som unnviker oss alle i livet.
- Der er hun. - Takk.
Ja, jeg håper ikke at jeg går over streken
...men jeg er nysgjerrig på hva Jacob sa om moren din
...som fikk tanta hans til å forsvinne.
Er det i det hele tatt mulig?
Kan man få en Gjenganger til å forsvinne?
Tydeligvis.
Men hvorfor? Hun må ha hatt en eller annen grunn.
I hennes sinnsforvirrede logikk trodde hun at hun beskyttet Fred.
Hun skjulte sin forferdelige oppførsel
under dekke av å beskytte familien sin.
Jeg vet hvor vanskelig det kan være å vende det andre kinnet til.
Men en sønn bør aldri være borte fra sin mor.
Kanskje jeg kan ordne et møte mellom dere to?
Jeg kjente din mor som barn.
Men du kjenner ikke den hun har blitt.
Predikant, jeg setter pris på alt du har gjort.
Det gjør jeg virkelig. Men jeg er ferdig med henne.
Beklager. Unnskyld meg. Beklager.
Beklager. Det er fortsatt et åpent sår.
Nei. Det er min feil. Jeg skulle ikke ha snokt.
Det er en gammel predikantvane.
Takk for din gjestfrihet.
- Margaret. - Hallo, Robin.
Denne morgenen var vel litt skremmende?
Mer for dem enn for oss, tror jeg.
Jeg har hørt at de utfører forsøk på oss nå.
- Hvor har du hørt det? - Beth.
Husker du da hun ble tatt herfra i morges?
Hun kom tilbake og sa at de tok blodprøve-
-og så koblet de henne til en maskin.
Og hun sa at det gjorde vondt.
Jeg har sprøyteskrekk.
Jeg liker dem ikke. Jeg vet at det er teit
men jeg greier det bare ikke.
Robin, du trenger nok ikke å bekymre deg. De skader oss ikke.
Robin. Robin Campbell.
- Vennligst bli med meg. - Hvorfor det?
- Sjefens ordre. - Du svarte meg ikke.
Ms Langston, du må la meg få gjøre jobben min.
Det er ikke meg du bør bekymre deg for, Randy. Det er alle dem.
De er mennesker. De har rettigheter.
- Det er ikke det dette handler om. - Ikke det?
Er jeg den eneste som skulle likt å vite hvorfor vi blir bortført?
Nå foreslår jeg at du lar Robin være i fred og ber din overordnede om
å forklare oss hva disse testene er for.
- Vi vil gjerne vite det. - Vi har krav på å få vite det.
Er det forstått?
Ja. Ja. Det er det.
Jeg spurte sheriffen om hvor jeg kunne finne deg.
- Jeg håper ikke at jeg forstyrrer. - Nei. Jeg bare tenkte.
Ja. Jeg har også tenkt mye på det som skjedde i morges.
Får jeg lov?
Jacob sa noe tidligere som bekymrer meg
om Margaret Anderson, eller Langston, mente jeg.
Mange blir urolig av henne.
Fordi hun får Gjengangere til å forsvinne?
- Hva har det med Rachael å gjøre? - Vi er alle forbundet til Rachael.
Vet Margaret Langston noe vi ikke vet
om det fenomenet, vil jeg snakke med henne.
Jeg har gjort det. Du kommer ingen vei.
Marty, begge foreldrene dine var vel på det statsanlegget der?
Kan du forestille deg hvor skremte de må ha vært i morges?
- Hva vil du fram til, predikant? - En tjeneste fra ens egne hjelper.
De skal vite at de ikke er glemte.
Disse menneskene er redde, Marty.
Hvis ikke vi hjelper dem, hvem gjør det da?
- Jeg skal få tak i min kontakt der. Du er en bra mann.
Hei. Hva gjør du?
Du vet, jeg bare kvitter meg med litt gammelt rot.
- Hva er på ferde? Jeg kom innom for å gi tilbake dette.
Nei, det gjorde du ikke. Det boret der har du hatt i to år.
- Du følger med på meg. - Kan du klandre meg?
Jeg vil ikke snakke om det.
Greit.
- Svar meg på ett spørsmål, bare. - Hva?
Er du redd for meg?
- Nei. - Bra.
- Mrs Langston, hyggelig. - Gleden er på min side.
- Vil du ikke sette deg? - Nei takk.
Hva prøver du å oppnå ved å gjøre opprør?
Jeg har ingen interesse av å gjøre opprør.
Men disse testene, blodprøvene, måten du behandler oss på er feil.
- Jeg vil dra. - Jeg er redd det ikke er mulig.
Etter hendelsene i morges er dette anlegget låst.
Dette er feil. Du kan ikke holde oss mot vår vilje. Vi har rettigheter.
Deres oppførsel i morges var uforutsigbar.
Dere aner ikke hva dere er i stand til.
Dere kan være en fare for dere selv.
Randy?
Vær vennlig å følge mrs Langston tilbake til rommet hennes.
Mennene og kvinnene her er rastløse.
Vi står ikke for denne typen behandling.
Det skal vi se på.
Jeg prøvde å ringe deg. Dagen har vært travel.
Du må komme til anlegget øyeblikkelig.
Noe skjedde i morges. En episode.
Hadde den noe med Gjengangerne å gjøre? En slags transe?
Det skjedde i Arcadia også. Hvorfor fortalte du det ikke?
Jeg prøver fortsatt å forstå og finne svar.
På dette tidspunktet trenger jeg ingen svar.
Jeg trenger noen som kan roe dem ned.
Gjengangerne her er opphissede.
Og Margaret Langston puster til ilden.
- Hva gjør jeg? Gruppemeditasjon? - Jeg bryr meg ikke hva du gjør.
Om ikke noe gjøres kjapt, må vi bedøve dem.
- Funker ikke det, blir det isolat. - Nei, nei, vent.
Jeg vet ikke om jeg kan hjelpe, men jeg vet om noen som kan.
- Er du på bærtur? - Jeg luker.
- Disse bæra er giftige. - Du hadde rett.
Gjengangerne, under statlig tilsyn, er nødlidende.
Din hjelp blir satt pris på.
Spør du meg, så skulle de aldri vært innelåste.
Den kampen får vi vel ta en annen gang.
Jeg trenger tid til å ordne meg og samle ting.
- Kan du komme tilbake om en time? - Ja visst.
Herre, takk for at du viste vei.
Jeg ber deg om styrke til å fullføre det.
- Er dette ham? - James Goodman, Angela Forrester.
Hyggelig å hilse på deg. Er det miss eller mrs Forrester?
Agent Bellamy tror visst at du kan tilby våre gjester komfort og ro.
- Om Gud vil. - Ble han visitert?
Jeg har kjeks, vin til nattverden. Det er mine våpen.
Ta ham inn til fellesrommet.
Hva nøyaktig skjedde i morges?
Det ene øyeblikket lå vi i senga og sov
og det neste øyeblikket sto vi foran Twain's.
- Twain's? - Det er en bar i Arcadia.
Drinker og mat. Ikke rare greiene.
Jeg er glad du tar det på alvor.
Jeg hadde ikke kontroll over kroppen min i morges. Det er alvor.
Jeg vet ikke. Kanskje var det en form for massehypnose.
Men kontrollert av hvem? Av hva?
Noen ideer, agent Bellamy?
Nei. Hadde du noe å fortelle meg?
Jeg har gjort framskritt med mine beregninger.
Predikant James.
Vel, lille Margaret Anderson.
Så rart at du gjenkjenner meg. Du har ikke sett meg siden jeg var ti.
Øynene blir aldri gamle, og de mister heller aldri gnisten.
Min sønn Frederick virker overbevist om
at du er ansvarlig for Henrys tilbakekomst.
Jeg må innrømme at jeg fortsatt er skeptisk.
Så vidt jeg husker, var miraklene dine bare billige scenetriks.
Jeg har nå hørt at du har lært deg noen egne triks.
Hva behager?
Kanskje jeg misforsto Jacob.
Men han fortalte meg noe om sin tante Barbara
tror jeg det var. Det var Freds kone.
Denne samtalen er over.
Jeg må vite hva du gjorde og hvordan du gjorde det.
Vis meg, så skal jeg hjelpe deg.
Jeg husker ikke at jeg ba deg om hjelp.
Du vil vel ut herfra, vil du ikke?
Hvis jeg får lov, skal jeg få det til å skje.
Hvorfor skal jeg gå med på ditt forlangende?
For jeg vet hva du verdsetter mer enn noe annet.
Og hvis du ikke hjelper meg, vil hele familien din
hele legatet ditt vil faktisk dø.
Etter hendelsene i morges regnet jeg litt på det
basert på data vi har innhentet siden vi åpnet.
Prøver du virkelig å forutsi hvor mange flere som vil komme tilbake?
Hva med krystallkule og spåkort?
Fremtidsanalyser virker.
Gjengangerne har latt oss bygge
et mer omfattende bilde av hvem de er, når de døde og omstendighetene.
Og det er mønstre. Tydelige, unektelige mønstre.
Du graver etter data fra testsubjekter.
- Jeg foretrekker statistiske avvik. - Hva er poenget ditt?
Det har vært kjent i tiår at dette fenomenet har inntruffet før.
Men bare i Arcadia.
Nattverden ble innført samme kvelden som Jesus ble forrådt.
Han satt til bords til det som skulle bli Jesu siste måltid.
Jesus tok brød. Han brøt det.
Og han ga det til disiplene, og han sa: "Ta dette. Spis."
Dette er min kropp."
Så tok han koppen, og han fylte den med vin.
Så sa han: "Drikk dette, alle sammen. Det er mitt blod."
Så nå har jeg lyst til at vi bruker et minutt på å invitere dere opp
og delta i dette ytre uttrykket for vår indre tro.
Regjeringen hadde en mappe.
Mange trodde det ikke. De trodde at det bare var spøkelseshistorier.
Når Gjengangere har dukket opp i fortiden
har de som regel bare vært en håndfull
et par ganger per århundre på det meste.
Massereturer er sjeldne.
- Har det vært massereturer? - Jeg tror det.
For flere århundrer siden. Indianer- stammer har fortalt historier om det.
Men denne tilbakekomsten i Arcadia er nok den største av dem alle.
- Hva skyldes det? - Det er som å spå et jordskjelv.
Forskere kan vite at et jordskjelv
langs en viss forkastningslinje kommer, men ikke når.
Sier du at en ny masseretur er på vei?
Ja, en stor en.
Jeg vet bare ikke hva som vil trigge den.
Tidligere massereturer
har som regel vært ledsaget av en trigger.
En ny Gjengangers brå tilsynekomst virker å fremkalle massereturen.
- En ny Gjenganger? - Ja.
- Hva er det der for noe? - Jeg vet ikke.
Å, gud.
Gift.
Du brakte ham hit. Jeg stolte på deg!
Jeg hadde ikke noe med dette å gjøre!
Han forgiftet alle.
Hvorfor? Hvorfor skulle han gjøre noe sånt?
- Sheriff Langston. - Jeg er på statsanlegget.
- Alle Gjengangerne er døde. - Hva?
Predikanten. Han var her. Han forgiftet dem alle.
Det er umulig. De kan ikke dø. De bare...
Nettopp. Han brøt dem ut.
Hør, du må komme deg til Maggies klinikk
og få Rachael bort derfra. Nå. - Rolig nå.
- Hva er det som skjer? - Predikanten skal ta henne.
Sist gang vi snakket, nevnte han moren din
og at han fikk Barbara til å fordufte.
Tror du han gjør det med Rachael?
Jeg vet ikke hva motivet hans er, men ja, jeg tror det.
- Hvor tror du at de dukker opp? - Jeg vet ikke. Og jeg vet ikke når.
Og Fred, moren din er sammen med ham.
Er du sikker på at vi bør dra? Hvor skal vi?
Ikke langt. Ikke i din tilstand.
Ikke et sykehus til. Jeg kan ikke dra tilbake på sykehuset.
Det må du ikke. Jeg skal ta imot denne babyen selv.
Ok. Bilen er utenfor. Vi må røre på oss.
Kan noen fortelle hva som skjer?
Hør, vi tror at du kan være i fare.
Vi tror at noen av Gjengangerne vil prøve å skade deg og babyen.
Men det skal ikke skje. Hører du? Det går bra.
Jeg skal passe på deg, på dere begge, greit?
Kom igjen. Det går bra.
- Kan du ta kofferten hennes? - Takk.
- Hvor er Marty? - Han sa han var på vei tilbake.
- Ja vel. Da er han der. - Jeg åpner.
Mamma?
Gå inn huset, unger. Inn i huset.
Hun fikk rier i bilen. Huset ditt lå nært.
- Greit. Soverommet står klart. - Takk skal du ha.
Hvor langt på vei er hun? - Det er vanskelig å si.
- Jacob, kommer du? - Inspektører patruljerer nabolaget.
Bellamy er den eneste som vet at hun er her. Ikke noe problem.
Tror du at predikanten virkelig har til hensikt å skade henne?
- Det virker som om Marty tror det. - Men hvorfor?
Han var her i morges, for Guds skyld.
Jeg vet ikke hva han tenker.
Men han får ikke skade Rachael eller babyen.
Hun har allerede vært gjennom mye.
Noe av det har mine egne inspektører stått for.
Hei, du skal vite at alle slapp ut, inkludert Ma.
Hun kommer ikke til å komme hit.
- Hva er det som skjer? - Hva har skjedd?
- Vi har returnert. - Vi har kommet tilbake.
Hvor er vi på vei?
Jeg lovte at jeg skulle få deg ut.
Nå må du fortelle meg hvordan man får Gjengangerne til å forsvinne.
- Hvorfor skulle jeg det? - Fordi vi alle er i fare.
Rachael Braidwoods barn er en mørk sjel.
- Hva? - Det hele ble spådd, Margaret.
Åpenbaring 13: "Jeg beskuet et dyr komme opp av jorden."
Dette barnet kommer fra døden.
Dets ukjente liv på jorden.
Det har mange navn. Dyret. Antikrist.
Og ikke gjør feilen, det barnet må aldri bli født.
- Du er gal. - Hei, Margaret?
Tror du Gjengangerne er ment for å være her?
Tror du at vi er engler eller demoner?
Vi er ikke verre enn dem. Jaså?
Og hva med når vi alle havner under dette dyrets kontroll?
Det er din sønn. Din sønnesønn. Deg.
Tusenvis av andre som uunngåelig skal returnere.
Vil du virkelig leve i en verden uten fri vilje?
Der så mange av oss blir tvunget til å adlyde dyret?
Jeg følger ikke dine ordre eller noen andres.
Jeg trodde vi hadde en avtale.
Det er greit.
- Hun kommer tilbake. - Hvor tar han oss?
Kjære Gud.
Det vil bli flere millioner.
- Hei. - Hei.
- Noen nyheter? - Ikke ennå. Jeg kom for å sjekke.
Så skal jeg finne predikanten.
- Marty. - Henry. Huset er sikret.
Marty! Vet du at en kvinne føder i overetasjen?
Jeg skal se til henne nå. Får jeg bli med?
- La meg se til henne først. - Greit.
Hei. Kom hit.
- Hva var det for? - Fordi jeg elsker deg.
- Hvordan går det? - Bra. Vi installerer oss.
- Hva med deg? - Bra. Ikke noe å uroe seg for.
- Du er dårlig til å lyve. - Det går bra. Ingen vet at du er her.
Det stoppet ingen i å stå utenfor vinduet mitt i morges.
Jeg lar ingenting skje deg, Rachael.
- Vil du spille et kortspill til? - Ja, et øyeblikk bare.
- Jacob. - Bestemor!
- Kommer du inn? - Det kan jeg ikke. Jeg ville se deg.
Hvorfor står det en politibil her?
Hva?
- Det er Rachael, hun er, hun er inne. - Rachael?
Hun gravide? Vel, hva er i veien?
Babyen. Jeg kan føle det. Og...
- Hva? - Den skader meg.
- Jacob! - Jeg må gå. Jeg må gå.
- Nei. Ikke. Ikke. - Jeg må.
Jeg sa du ikke skulle gå ut av huset. Det blir mørkt.
- Den der var sterkere. - De var tettere også.
Det er en bra ting. Alt går som det skal.
Dette kommer visst aldri til å ende?
Jeg vet at det virker sånn nå, men bare fortsett å puste.
Nei. Jeg mener ikke fødselsriene.
Helt siden jeg returnerte, har noen vært ute etter meg.
Nei, du har ikke gjort noe.
Jeg skulle bare ønske Tom var her.
Hva slags verden skal sønnen min vokse opp i og aldri kjenne sin far?
Den som vi lever i.
Jeg vil ikke fortsette før vi ber en rask bønn, så...
Fader, vi takker deg for at du er guden vi kan snakke med.
- At du våger å komme tilbake hit. - Robert.
Du utnyttet meg. Du løy for meg.
Og vi som hadde en forbindelse.
Jeg vet at du vil forstå grunnen til alt til slutt.
Jeg lar deg ikke skade noen flere. Du blir med meg.
Det kan jeg nok ikke.
Jeg har andre planer.
- Å drepe igjen? - Jeg har aldri drept noen.
Jeg løslot alle de menneskene.
- Har hun lenge igjen? - Nei, om hun bare kunne slappe av.
- Trenger hun selskap? - Nei. Du vet
på dette tidspunktet tror jeg det gjør henne mer anspent.
- Hva med deg, kjære? Går det bra? - Jeg er nervøs.
- Jeg har aldri forløst en baby før. - Vel, du er lege.
Jeg er riktignok ikke jordmor, men jeg har vært i andre enden av det.
- Her. - Takk skal du ha.
De fulgte etter meg hit av en grunn, Robert.
Jeg vet at dere tror at denne mannen er en slags profet.
Men spør dere: Bør man stole på en mann
som bruker lureri og løgn for å oppnå sine mål?
Hva er det han egentlig vil? Vil han frelse dere eller kontrollere dere?
Kontroll? Det ufødte barnet kontrollerte oss alle.
Så spør deg selv, Robert. Er det barnet en bra ting?
Er det Guds barn? Eller noe annet?
Jeg har et oppdrag, Robert.
Og verken du eller noen andre skal få stoppe meg.
Hvilket oppdrag?
Å forhindre verdens undergang.
- Jeg vet hvor moren er. - Vi trenger telefonen din.
- Det begynner å bli mørkt. - Jepp.
Det er Marty. Han er i kirken. Predikanten er fortsatt ikke der.
Og ikke noe fra inspektørene mine heller.
Husker du at pappa brukte å sitte her ute hver kveld etter jobb?
Han skjenket seg den første whiskyen
dro fram en stol og så solen gå ned.
Jeg forsto det ikke da
hvorfor han ville være her ute helt alene.
Men jeg forstår det nå.
Fred og ro.
Det begynner å bli kaldt.
- Hva med en kaffepause? - Det høres bra ut.
Team Wild Animals Only Released On: www.HoundDawgs.org
Nina Morstøl www.sdimedia.com